Sunt perfect dde acord cu colegul meu Adi.
Oricum taxele achitate in instanta sunt, de regula, mai mici decat cele platite notarului. Ideea e ca, totusi, pe parcursul procesului sa va intelegeti,. altfel pierderile sunt majore: astfel, daca se ajunge la vanzare, puteti obtine pe apartament 75% din valoarea lui de piata sau chiar mai putin.
De asemenea, chiar daca ii lasati fostei apartamentul, e bine sa il cereti dv. initial.
Sunt multe aspecte pe care nu vi le putem descrie intr-atat de mult sau de amanuntit ca sa va faceti o idee reala asupra tuturor variantelor, precum si asupra a ceea ce va asteapta si cum se pot simplifica procedurilor etc.
Consider ca, daca ii aratati fostei sotii ca puteti obtine, in mod real, o cota mare, va fi de acord cu o tranzactie in vreun fel sau altul, mai devreme (la notar) sau mai tarziu (in instanta).
Daca tranzactionati la notar, daca se hotaraste doamna inainte de a declansa vreuun proces, cu aceeasi bani de onorariu de notar va achitati si fata de avocat (pentru ca exista o reducere etc. puteti avea 2 in 1 adica).
Daca se hotaraste in instanta, vazand ca risca expertiza si vanzari etc., se poate face o tranzactie in acel moment.
Consider ca aveti sanse mari in acest sens.
Draga Anca, de unde e ideea ca se imparte jumi-juma, indiferent ca unul munceste si unul se uita la telenovele? Care mai e logica faptului ca se poate contesta o cota a unui fost sot daca, oricum, se impart in jumatate? Se prezuma ca bunurile comune, in virtutea drepturilor egale ale sotilor, au jumi-juma, realitatea putand rasturna aceasta prezumtie relativ usor. In fapt, rareori cei doi soti contribuie chiar exact egal...