Despre webinarii
Doar abonații premium au acces regulat la webinariile premium, realizate împreună cu specialiști de top, pe o multitudine de domenii - de la legislația muncii și fiscalitate până la cea de mediu sau GDPR.
Informațiile oferite de specialiști au o utilitate imediată și vin să rezolve probleme reale cu care orice companie se confruntă.
Există un tabel de scoring în baza căruia instanţele stabilesc locuinţa minorului în procesul de divorţ. Unul din criteriile de punctaj indică un minus 20 de puncte pentru părintele care nu a formulat cerere pentru stabilirea locuinţei, punctaj care e decisiv în decizie, punctajele celorlalte criterii fiind de plus minus 1 şau 2.
Într-o situaţie ipotetică (dar reală), dacă interesul superior al minorului (dovedit) este de a locui la unul din părinţi, însă aceasta nu a formulat o cerere în acest sens, din diverse motive, instanţa va decide în favoarea celuilalt părinte. Cum se împacă acest scoring cu prevederile art. 400, 396, 264, 263, C. civ., art. 2 alin. 4, art.6 din legea 272/2004, care invocă “interesul superior” ca principiu suprem? Este acest scoring reglementat de vreo lege sau este recomandat şi opţional?
Mulţumesc.
Daca un părinte cere ca locuinta copilului sa fie la el și celalalt nu, evident ca instanta va hotărî sa il lase cu cel ce l-a cerut, nu cred ca va motiva ca deși interesul copilului e sa ste la un părinte, instanta il da celuilalt.
Cel cui i l-a dat, bănuiesc ca are condiții bune de locuit,poate intretine copilul...
Situatia concreta e urmatoarea: Sotii locuiesc la acelasi domiciliu. Sotul parat a cerut la fond respingerea cererii de divort, fara cerere conventionala pt. locuinta minorului. Instanta de fond a pronuntat divortul din culpa ambelor parti si a stabilit locuinta minorului (de 13 ani) la sotul reclamant (mama), desi: a constatat ca ambii parinti au competente parentale de acelasi nivel, dorinta exprimata a minorului este de a locui cu tata, concluziile raportului de ancheta ps propun locuinta la tata, iar din tot probatoriul reiese clar ca interesul superior al copilului e cu tata. Instanta a motivat prin lipsa cererii din partea sotului parat. Am intrebat cum se impaca aceasta motivatie si decizie cu acele articole care consacra urmarirea interesului superior, care trebuie sa prevaleze oricaror circumstante? Niciunul din acele articole nu prevad "lipsa cererii", ci doar interesul supoerior. Multumesc.