Repet, nu stiu daca problema cea mai acuta este moralitatea, la urma urmei ,fara sa intram in detalii , actiunile dvs. au condus lucrurile pe acest fagas. Era un potential risc pe care , desi nu l-ati luat incalcul, el s-a produs. Acum , din punct de vedere legal ,nu aveti cum sa fiti privat de bucuria de a va petrece timp cu copilul dvs. Aveti a eceleasi drepturi ca si mama , doar ca trebuie sa rezolvati aceasta problema in instanta.
Eu da dar sotia mea nu si am de ales intre a fi doar eu implicat in viata copilului cum ati mentionat prin vizite stabilite de instanta , sa cer custodia copilului , sau sa cer custodie comuna .
Prima varianta pica din start , a doua si a treia mi se par indicate pentru dezvoltarea micutului. Daca nu o sa reusesc in nici una din ele prefer sa dispar din viata lui si sa las pe altul in postura de tata full time .De aceea v-am cerut un sfat de care inca am nevoie . Multumesc
Domnul meu, mergeti fata in fata cu un avocat sa va spuna ce solutii sunt, care sunt probatoriile, ce sanse aveti in fiece caz, ca e tare dificil sa va prezentam toate variantele si modalitatile de a le obtine.
Custodie comuna nu exista in tara noastra, ca principiu.
Custodie este numai pentru lucruri, pentru copii e incredintare (in cazul acesta).
Incredintarea se face numai catre un parinte.
Custodia comuna din State, de exemplu, e sinonima cu o incredintare catrw un parinte cu drepturi de vizitare ale celuilalt. ADica tot cam pe-aici, prin zona romaneasca ajunge, in practica, solutia.
Oamenilor le place mai mult ideea de custodie comuna ca suna mai bine. Dar e cam tot aia.
Cat despre moralitate, daca sunteti casatorit de 8 ani nu avet 18 ani; or prin liceu se invata despre una bucata cauciuc recomandata impotriva bolilor si sarcinilor nedorite.
Stiu si adolescentii deja.
Nu stiu cat e de morala sau nu decizia doamnei, insa in lumea civilizata decizia de a pastra sau nu un copil este numai si numai a mamei purtatoare, caci nu se poate distinge legal intre cele doua fiinte, una neexistand inca decat dupa nastere, dificil de explicat aici.
Deci legal nimeni nu poate hotari in baza legilor nationale si internationale, nici in alte tari, ca mama sa avorteze sau sa-l pastreze, in afara de ea.
In ceea ce priveste modul conceptiei, nu are nicio relevanta; stim cazutri mai celebre in care o doamna a decis sa ramana insarcinata dupa un sex oral...
Toti ne asumam riscuri si suferim consecinte.
Cine nu dorea sarcini putea sa se apere. Daca va infecta cu ceva, ce faceati? O dadeati in judecata sa preia ea boala?
Poate or fi ceva sanse de incredintare catre dv., insa, caci mama nu are venit, dar trebuie iar sa va informati complet, caci exista riscul sa pierdeti.
Pe tema asta cu implicarea sotiei dv. pierdeti in majoritatea solutiilor.
Inteleg punctul de vedere al dv., insa legea le vede altfel si poate gasiti modalitati sa adaptati legea la ce doriti dv., in functie de solutiile legale, de ce se poate obtine in practica, de dovezi...
POate chiar obtineti mai multe printr-o negociere, dar asta ar insemna sa o convingeti pe doamna ce drepturi ati putea obtine in instanta si sa vi le dea amiabil; cheltuiti mai putini bani asa.
De aici insa, noi nu putem sti daca a fost sex in treizeci sau daca v-ati ganditi la vreo mama surogat, daca a existat un plan sau v-ati trezit cu situatia in brate, ce fel de prietenie fara sa stii ca e insarcinata prietena etc.
Nu va spun toate astea ca o invinuire a dv., ci pentru ca nu stiu; si in drept conteaza mult si situatia de fapt, e foarte imprtanta si in functie de intreaga ei conotatie se pot obtine mai multe sau mai putine, atat in negocieri cat si in istanta.
Obtineti un drept de vizitare corect, poate ca ar fi minimul de bine... Dra interesati-va de sistemul nostru, ca sa stiti cam cum functioneaza!
Succes, tineti-ne la curent!