Credeti-ma ca nu o mai pot intoarce cu nimic, toata ura, vorbele toate sentimentele de ura ale tatalui ei s-au transpus in ea. I s-a spus lucruri fff urate, ca i-am aruncat hainele la gunoi, ca nu mai vreau sa-i dau jucariile, ca am abandonat-o pt actualul meu sot, desi pe noi ne-a despartit tatal ei care a interzis sa ne mai vedem, s-a ajuns pana intr-acolo ca fiicei mele ii era frica de mine cand ma vedea, i-au spus ca vreau sa o fur cu masina, insasi ea a inceput sa vorbeasca minciuni pe care le spunea tuturor sa atrag atentia mare, tuturor apropiatlor aliati ai tatalui, Fata, a ajuns sa nu imi mai salute prieteni, sa fuga de oamenii care pe noi la greu cand am plecat din casa pe timpul divortului, ne-au ajutat si pe care ii simpatiza.Practic relatia cu ea a mers foarte bine si niciodata nu as fi crezut ca o poate suci daca eu imi voi gasi pe cineva.Drept este ca nu am discutat si nu i-am prezentat pe nimeni sa o pun in tema .Ce ma doare este ca a inceput sa spuna ca o bateam si ca plecam noaptea de acasa, toate, toate minciuni pe care cand m-am intalnit cu fata a negat ca ea ar fi zis asa ceva si tocmai pentru toate afirmatiile lor mincinoase inclusiv pt cele spuse de ea in aliere cu tatal ei, eu as fi vrut sa fie supusa evaluarii psihologice, deoarece ma consider o mama responsabila care a avut intotdeauna grija de ea si momentan imi consider copilul abuzat emotional in scopul de a castiga custodia, lucru foarte important pt el deoarece daca ramanea in continuare la mine era obligat la o pensie destul de mare, tinand cont de salariul sau.Fata este pregatita in continuare sa duca un proces de discreditare impotriva mea, el posteaza pe internet si urla in gura mare ca fata va merge cu SCRISOAREA GATA FACUTA la judecator, adica cu lectia invatata oameni buni....asa si eu mai am desene si felicitari de dupa divort in care isi arata dragostea fata de mine, dar unde mai este aceea dragoste?I-am zis ca daca nu vrea sa vina in casa mea langa sotul meu actual, ne putem intalni si putem incerca sa refacem relatia dintre noi si in alte locuri unde ea mergea cu mare drag, insa m-am lovit de un raspuns negativ, motivand ca are lectii de facut, ca nu poate, ca ma iubeste dar nu poate venii niciodata la mine si ca sa imi fac un alt copil ca ea nu se poate imparti, asa gandeste un copil de 10 ani neimpliniti.Nu mai pot, demersurile decurg greu, termenele sunt lungi, iar copilul meu creste nesanatos, iar eu asist neputincioasa la un sistem care lasa sa scape oameni ca astia, in care copiii devin robotii in care un parinte debil, ca nu il pot intitula astfel are drepturi si uita de obligatiile sale importante,fata de propiul sau copil si fata de celalalt parinte, si mai ales un parinte care nu intelege sintagma''interesul superior al copilului" care este este compus atat din drepturile copilului dar si din drepturile s iobligatiile ce le au parintii, in speta...am dreptul la relatii personale cu copilul meu fara sa imi fie afectate de catre manipularea perfida si rea a acestui "tata model" sau poate in alte cazuri, "mame model" care fac asa ceva si am dreptul sa veghez a cresterea si educarea acestuia, insa eu ce vad....asist cum copilul meu va deveni un copil cu probleme emotive, cu perceptii gresite si care in tot acest film va continua sa ma gaseasca vinovata pt orice esec avut pe viitor in viata.Va multumesc, pt intelegere...
[nu mai citati mesajele carora le raspundeti]
luati legatura cu dl Draghici, de la T.A.T.A.! De la 1 oct 2014 se primesc si mame..in club.
Cred ca mai simplu ar fi sa o intrebati pe fetita ce doreste si sa respectati decizia ei... altfel pana la varsta majora a fetitei o sa va tot judecati pe incredintari, domicilii si programe de vizita. Pentru ca sa stabiliti asa ceva nu era nevoie de avocat... cum de altfel ati si facut o asemenea intelegere pe care din varii motive nu mai doriti s-o respectati. As avea rugamintea sa fiti atenta la ce doreste fetita si nu avocata. Pot sa presupun ca fetita s-ar putea sa nu-l agreeze pe noul sot, fiind mai atasata de tatal ei. E un risc pe care vi l-ati asumat. Ascultati fetita si faceti asa cum doreste ea. E cel mai simplu pentru toata lumea.
D-le drag, fetita nu ma mai doreste.Credeti ca e un sentiment normal pentru un copil pentru care mama era candva totul!Daca isi dorea cu tatal ei, ramanea de la inceput, doar atunci am discutat despre separare a ales sa stea cu mama ei.De multe ori venea din vizite de la el, traumatizata de faptul ca acesta ii repeta mereu desi eram deja divortati si ea incredintata la mine prin vointa ambilor, ii repeta mereu ca o s-o duca la judecator si sa aleaga sa stea cu el iar ea saracuta imi plangea si spunea ca ea vrea sa stea cu mine, da vrea sa mearga in vizita la el, numai ca ii este frica sa ii spuna tatalui lucrurile astea pentru ca iar s-ar fi certat cu mine. fata imi ascundea tot ce spunea rau de mine, o chestiona, o conditiona, si ea saraca imi ascundea ca sa nu ne mai certam, spunea unei prietene de-a mele i care ea avea incredere si pe care acum a ajuns sa n-o mai salute, sa o evite inclusiv cu privirea pe strada!pai da clar, taica'sau i-a trasat taberele si aliatii! D-le eu nu vorbesc prostii.Da, aveti dreptate pt ca sa stabilim asa ceva nu avem nevoie de avocat, ci de discernamantul necesar datoriei de parinti fata de copilul nostru nu fata de calitatea noastra de fosti iubiti, soti sau ce am fost.Vorbiti foarte usor de "varii motive" pentru care nu mai doresc si ca o respect? pai ex sotul nu o respecta, din moment ce intelegerea e totala se presupune ca, clauzele contractului de mediere trebuiau indeplinite, ori dansul ce a facut, a manipulat fetita si mi-a restrictionat relatia cu ea, ascunzandu-se ca un las in spatele ei,actionand prin ea!Pai daca fata mea doreste de maine sa nu mai mearga la scoala, sau sa plece de acasa in lumea larga, ce ziceti ca ar trebui sa-i respect dorinta? crede-ti ca sindromul alienarii parintesti e dezbatut aiurea in majoritatea tarilor europene!crede-ti ca daca asa stii ca fata nu ma iubit si nu a dorit sa stea cu mine, sa locuiasca, sa ma urmeze, nu i-as fi respectat dorinta? i-as fii respectat-o fara sa o impotrivesc tatalui, asa cum nu a facut el!daca este mai atasata de tatal ei, asta nu inseamna ca nu ar fi putut incerca sa vada daca il agreeaza si pe actualul meu sot, insa ea nici nu a avut ocazia sa aiba o parere, si pt aceasta problema erau atatea cai de rezolvare, atata timp cat acest om se comporta etic si normal, nu stiu cine ar avea o problema, sunt atatia copii si modele de familii cu parinti vitregi, D-zeule, da parca traimin evul mediu, ce sfaturi imi dati?nu ma ajuta cu nimic, imi sugestionati faptul sa las la aprecierea unui copil de 10 ani, manipulat din gelozie de catre fostul sot sa ma excluda din viata sa, credeti ca e simplu?pentru toata lumea?pai pe mine ma intereseaza interesul lumii sau sunt interesata ca fata mea sa aiba ambii parinti langa ea, pt ca asa ia dat Dzeu, normali si capabili sa o creasca si sa o educe.de ce sa nu aiba doua pareri, doua optiuni, doi parinti in viata, de ce D-le vedeti lucrurile asa! Custodia comuna, ati auzit de ea ca tot sunteti sau ati fost mediator? la ce se refera, interesul superior al copilului ? la interesul superior al parintelui alienatior ? cand devine un copil responsabil matur la varsta de 18 ani , nu ! ma gandesc ca pana atunci nu prea face diferenta intre bine si rau, asa cum ar trebui. un copil de 10 ani nu respecta o decizie judecatoreasca sau notariala cum o fi, bun si asa dar parintele responsabil de cresterea si educarea lui nu este oare responsabil sa il determine sa o respecte o decizie luata de autoritatea unei institutii care reprezinta pana la urma unicul interes al copiluilui. Imi cer scuze daca am gresit cu ceva, dar asta este parerea mea.Simplu am dorit si la mine si la tatal ei.Nu vrea tatal, asta e problema, nu fata care este hipnotizata complet de principile tatalui alienator, familia si prietenii lui aliati.Aici nu suntem la razboi.Noapte buna.
Va inteleg si ma pun in locul d-voastra. Stiu ca nu e placut, dar copiii gandesc simplu. Pe ei nu-i intereseaza o sentinta judecatoreasca si nici n-o inteleg. Ea gandeste simplu ... a avut o mama si un tata care nu mai pot sta impreuna si daca lucrurile stau asa , ea se va duce spre parintele langa care se simte mai in siguranta.... si este cunoscut faptul ca fetele sunt mai atasate de tati. Daca o veti forta in alta directie nu veti face decat sa va atrageti decat sentimente negative din partea ei. Stiu ca e greu , dar lasati-o pe ea sa decida unde doreste sa fie si timpul va vindeca ranile. Daca nu doriti sa o pierdeti definitiv.... sau sa sufere o trauma din care sa nu-si mai revina niciodata.