catinf a scris:
Lipsa cererii nu implica lipsa interesului sau, mai mult, lipsa de dorinta. Ar fi ilogic. Este doar o lipsa si atat.
Ați chibzuit profund înainte să emiteți enormitatea asta? Desigur că justițiabilul își definește poziția procesuală prin cererile pe care le formulează. E chiar foarte logic: judecătorul nu e telepat să ia act de dorința părții, pe care însă aceasta nu a exprimat-o sub forma unei cereri. Iar judecătorul e ținut să se pronunțe in limitele a ceea ce s-a cerut. Dacă se apucă el să acorde ceea ce nu s-a cerut sau mai mult decât ceea ce s-a cerur, ăsta e inclusiv motiv de casare în calea extraordinară de atac a recursului.
Și vă mai dau un pont în eventualitatea unui viitor proces: pe lângă cererile principale se pot formula cereri subsidiare. În cazul dumneavoastră de exemplu, pe lângă cererea principală de respingere a acțiunii de divorț a soției, putea să existe "în subsidiar, dacă cererea de desfacere a căsatoriei se va admite, solicit stabilirea domiciliului copilului minor la locuința subsemnatului".
Cât privește practica judiciară pe care ați găsit-o, ea nu obligă judecătorul, dar poate avea valoare de doctrină (opinii teoretice), așa că o puteți depune.