mather a scris:
.....nimeni nu poate fi absurd sa nu isi lase copii sa stea si cu celalalt parinte cind acesta doreste.......dar nu cind aceasta dorinta este santaj........
Exista o cale de a separa dorinta asta de .... santaj, dar e grea. Grea al naibii! Va trebuiesc ceva talente actoricesti (pentru a putea lupa impotriva a ceea ce graieste, de fapt, inima dvs.)
E posibil, nu neg, ca el sa vina la usa dvs. pentru a lua copii i,dar nu din vreo mare dragoste pentru ei, ci pentru ca VEDE si SIMTE ca acest episod va face rau. (sunt multi cei pe care-i "apuca dragostea" cand pierd).
Ce ar fi daca, in acest moment, in loc sa aratati prin toata fiinta dvs. ca va derajeaza (pentu ca simtiti ori credeti ca e un santaj si asta stare se reflecta in expresia fetei, in gestica...etc) ce-ar fi daca, in acest moment, stapanindu-va emotivitatea negativa (pe care el a venit sa o vada si sa se "bucure" de ea) l-ati intreba, ca si cand nu s-ar fi intamplat nimic, niciodata:
- spune-mi, te rog, cum e vremea la parintii tai? Ma intrebam daca sa-i pun copilului geaca asta mai subtire ori asta mai groasa... Ma bucur ca ai venit in weekendul asta pentru ca tocmai aveam o treaba importanta de facut (un eveniment: botez, cununie sau ceva de genul) si asa ma ajuti sa nu mai trebuiasca sa-l car si pe cel mic dupa mine...
Va spun eu ca el nu are "scenariu scris" pentru o astfel de abordare... Si dupa vreo doua trei astfel de faze ii dispar "motivele" pentru care el simte acum ca "lupta" (sa va faca un rau). Pentru ca nici el nu e in stare sa faca, de fapt, distinctia intre dorinta de a-si vedea copiii si dorinta de a va face dvs. un rau, cat de mic, dar rau sa fie. In capul lui aceste lucruri se confunda la acest moment... in care timpul de simulare "prescris de eticheta" in caz de infrangere (divort + incredintarea copiilor catre dvs.) n-a expirat inca.