vio_rogojan a scris:
@u.b.i.k. , multumesc ptr invitatie ... Oare intrebarea dvs nu este cumva retorica ?
:D
Ca tot veni vorba de L. Blaga , imi vine in minte poezia Trei Fete, unde marele poet cugeta cam asa :
Copilul rade .... Iubirea si intelepciunea mea este jocul ...
Tanarul canta ... Jocul si intelepciunea mea este iubirea ...
Batranul tace ... Jocul si iubirea mea este intelepciunea ...
Am aplaudat cele scrise mai sus, nu din simpla complezenta, ci pentru ca ele cuprind o mare intelepciune (atat a poetului cat si utilizatorului), referitoare la
intelesul pe care il dam iubirii si
din care deriva tocmai raportarea noastra la aceasta si prin iubire la intreaga viata! Pentru ca, atunci
cand Apostolul Pavel a sustinut suprematia iubirii, a si definit-o! Iar acest lucru nu este intamplator. Pentru ca
adevarata iubire este cea definita de El, iar nu acceptiunile
fragmentare, normal individualiste si chiar egoiste, psihologice, medicale sau biologice (si cate vor mai fi fiind!). Iar prin acea definire, Insusi Cel Luminat, prin gura Apostolului Sau, nu vrut sa ne impuna o acceptiune, ci a vrut numai sa ne ajute sa
intelegem intregul iubirii! Intelepciune divina tocmai prin intelegerea incapacitatii noastre de a intelege usor ceva ce tine prin insasi natura sa, de chiar natura divinitatii noastre. Iar Marele Poet, l-a inspirat si pe Lucian Blaga, un mare poet, sa inteleaga intelepciunea ...raportarii la iubire in complexitatea si
intregul ei unic, in care intelegi Totul numai cand o intelegi ca pe o Daruire. Iar
daruirea adevarata nu poate fi decat totala si prin consecinta...Unica!
Cu....dragoste, :thumbup: :hugall::love: