Titlul e un fragment dintr-un articol interbelic ce descrie minunățiile campaniilor electorale de atunci. Mi s-a părut interesant și astăzi, mulți ani mai târziu, când ni se promit proiecte extraordinare, dar continuă să ne lipsească multe dintre lucrurile de bază. În continuarea seriei de dialoguri editoriale pe care am pornit-o în urmă cu câteva luni, împreună cu și la propunerea colegei mele Simona Voiculescu, astăzi discutăm despre un subiect la fel de complicat precum fizica cuantică: ”ce așteptări avem, cu adevărat, de la primarul nostru?” Să vedem, mai întâi, cum continuă articolul interbelic. Sunt curios dacă vi se pare cunoscută ideea.
Citește articolul
Tocmai ce închideam, momente în urmă, fereastra de lucru pe ziua de astăzi, că-mi și apare de niciunde, în mijlocul ecranului, o reclamă mare cu unul dintre candidații la Primăria Generală a Capitalei. Sunt peste tot, nu te mai poți ascunde nicăieri de ei. Frecvența cu care îmi apar reclamele candidaților îmi aduce aminte de speranța excesivă pe care ne-o punem în persoana unui singur om, fie el președinte, primar, consilier, deputat, senator...
Citește articolulCând reușești să aduci pe butuci nu unul, ci mai multe sisteme care alcătuiesc un stat, când cvasitotalitatea măsurilor pe care le propui și pe care ajungi să le iei sunt puse la îndoială și se catapultează singure în eșec, când nu mai reușești să vezi nici măcar pereții tunelului, darmite luminița de la capăt, cine poate să te aducă ușor, ușor la liman? Pentru că corupția și impostura singure nu au produs atâtea stricăciuni, dacă nu s-ar fi însoțit și cu o repulsie totală față de omul de specialitate și părerea lui. Citește articolul
Politicienii încurajează această stare de lucruri, pentru că sunt atât de importanți încât nu suportă să fie contrați de cineva. Și, din panoplia celor care i-ar putea contrazice, expertul ajunge să fie, deseori, un fel de băiat cu mingile de pe terenul de fotbal. Adică, pe bune, una e să îi contreze un contra-candidat la cine știe ce funcție ori o celebritate recunoscută de numărul mare de urmaritori. Dar un expert? Ce audienta ai putea obține atunci când combați un expert? Plus că ăștia tind să folosească diferite cuvinte alambicate, te pot prinde în off-side cu pretențiile lor de oameni educați. Mai bine nu. Mai bine să se ducă ei, experții, la treaba lor, să ne lase pe noi în pace. Așa arată astăzi politicile publice referitoare la educație. Asta e cheia în care trebuie ele citite.Nevoia de educație e doar promisiune electorală, așa cum sunt pistele de biciclete și voucherele pentru vacanțe la băi. Citește articolul
Cum se întâmplă de multe ori când o moțiune de cenzură este depusă în Parlament, ies la iveală conflicte politice ce pot ajunge inclusiv la divergențe de natură constituțională, apărute între puterile statului. Chiar vineri, Curtea Constituțională (CCR) a fost sesizată în vederea soluționării unei asemenea divergențe ivite între Guvern, pe de o parte, și Parlament, pe de alta. În esență, e vorba de faptul că, în Parlament, a fost depusă o moțiune de cenzură pentru demiterea Guvernului, aspect pe care Executivul îl contestă ca fiind neconstituțional - din cauză că nu pot fi depuse moțiuni de cenzură în timpul vacanței parlamentare. Problema e că, într-un asemenea context, i s-ar da mână liberă Guvernului să comită abuzuri, fără ca Parlamentul să poată interveni - pentru o perioadă. Citește articolul
Are aproape 2 metri. Un păr negru, dat pe spate, sculptat, parcă, în ulei. E bine îmbrăcat. Stă lângă mine la semafor, vorbește la telefon și nu spune decât "Da!", "Da!", "Da!", monoton, supus, de parcă omul în sine ar fi purtat pe umeri povara lumii întregi. Are o mască neagră, se asortează cu costumul. O ține fixată chiar sub nas. Are umerii căzuți. Pare învins. Face un pas în față, deși pe lângă trotuar trec mașini în viteză. Apoi, imediat ce s-a retras pe trotuar, face un alt pas înainte. Citește articolul
Există întotdeauna așteptări mari de la intelectualitate, ca acea masă de oameni pentru care pâinea se câștigă prin muncă intelectuală: așteptări dinăuntrul categoriei însăși, dar și din afara ei. Suntem capabili să luăm opera cuiva, realizările sale și să decapităm intelectualul de ele? Să citim o carte știind că e scrisă de un rasist, deși rasismul să nu-și găsească prezența nicăieri în cuprins? Să vedem un film fără să ne pese la ce tribună își exprimă și cum își exprimă regizorul părerile cu care nu suntem de acord și pe care, de altfel, nu le regăsim oglindite în peliculă? Unii pot să destructureze omul, intelectualul, alții nu pot sau nu vor - și de ce ar avea unii sau alții o problemă? Citește articolul
Societatea își dorește să-i analizeze pe oamenii celebri în cele mai mici detalii. Aceeași societate care-i urcă pe podium, își dorește, într-un colțișor al minții sale colective, să-i vădă prăbușindu-se în abis, mâncați de acuzația c-ar fi, până la urmă, doar oameni. Să fie, însă, doar acesta singurul adevăr valabil ori au și oamenii celebri propriile păcate ce îi transformă în ținte imposibil de ignorat? Chiar m-ar ajuta părerea ta. Citește articolul
Subiectul creșterii alocațiilor s-a lungit atât de mult și că s-a pierdut șirul poveștii: cine a propus, de fapt, creșterea alocațiilor și cu cât? De ce se joacă Parlamentul cu Guvernul de-a blocajul și, de fapt, de ce nu înțeleg unii parlamentari că n-are Casa Poporului atâtea camere câte ordonanțe poate să dea Guvernul? Cel mai probabil, subiectul alocațiilor riscă să ajungă la o concluzie doar în momentul când aceleași culori politice vor avea majoritatea în Parlament și Guvernul. Citește articolul
Dacă am fi o armată, probabil că ar fi vremea să ne sune cineva retragerea. Dar nu suntem o armată, nici măcar una slabă. Asta ar însemna că mai avem puterea de-a asculta de cineva. De când am dat de Facebook, avem impresia, cu toții, că drepturile ce ni se cuvin sunt mult mai multe, iar obligațiile noastre sunt din ce în ce mai puține. Că, dacă îți poți striga în gura mare credințele pe internet, asta transformă acele credințe în adevărul absolut. Citește articolul